concrecio

**COORDINADOR: JOAN**
//**DOCUMENT DEFINITIU CONCRECIÓ CURRICULAR CEIP CAS SABONERS (1 DE JUNY 2012)**//



concrecions infantil: []







** ACLARIMENTS SOBRE SITUACIONS D'APRENENTATGE (joan 28 oct): ** **// Jo entenc que les situacions d'aprenentatge tenen molt a veure amb l'apartat "METODOLOGIA" dels antics Projectes Curriculars i de les antigues programacions (joan 28 oct) //** **// ORIENTACIONS METODOLÒGIQUES RELLEVANTS: //** a) Prioritzar la reflexió i el pensament crític de l ‟ alumnat, així com l ‟ aplicació del coneixement, per tal de tenir un alumnat reflexiu.   b) Proposar diferents situacions d ‟ aprenentatge per desenvolupar el funcionament cognitiu global de l ‟ alumnat (reconèixer, analitzar, discriminar, aplicar, resoldre, localitzar, identificar...). c) Contextualitzar els aprenentatges mitjançant metodologies que connecten amb la realitat perquè els aprenentatges tinguin un caràcter més significatiu i perdurable. d) Treballar a partir de tasques relacionades amb la solució de problemes reals que puguin ser funcionals per altres situacions. e) Potenciar metodologies d ‟ investigació.   f) Diversificar actuacions, activitats i situacions d ‟ aprenentatge. g) Emprar diferents fonts d ‟ informació i de documentació, potenciant la lectura i el tractament de la informació com a estratègies d ‟ aprenentatge.   h) Implicar l ‟ alumnat en el procés, que sigui capaç d ‟ aprendre a aprendre. i) Afavorir la creació d ‟ un clima escolar en què sigui present la participació, col·laboració, relació amb l ‟ entorn i interacció entre alumnat i professorat.  j) Potenciar el treball cooperatiu k) Establir criteris comuns entre el professorat quant a la coordinació metodològica i per progressar en la construcció col·laborativa del coneixement.  l) Diversificar les situacions i els instruments d ‟ avaluació, adequant les eines als marcs conceptuals que es proposen des de PISA, PIRLS o les avaluacions de diagnosi, que s ‟ orienten precisament a comprovar el grau d ‟ adquisició de les competències bàsiques. Amb açò, tot seguit es presenten algunes metodologies que afavoreixen el treball per competències: ** 3.3.1. Enfocament per tasques ** Una tasca es defineix com qualsevol acció intencionada necessària per aconseguir un resultat concret quant a la resolució d ‟ un problema, el compliment d ‟ una obligació o la consecució d ‟ un objectiu (allò que se sol fer en la vida quotidiana). En l ‟ àmbit escolar, s ‟ entén per tasca una seqüència didàctica organitzada per ajudar els alumnes a aconseguir la realització d ‟ una activitat complexa relacionada amb la seva pròpia experiència vital. La tasca sorgeix de l ‟ interès dels alumnes per un tema, la qual cosa implica un nou plantejament de l ‟ alumnat més actiu i autònom, com correspon al responsable de l ‟ aprenentatge, i del professorat que haurà d ‟ assessorar i intervenir segons les necessitats manifestades pels alumnes. La resolució de les tasques suposa la posada en marxa de diferents competències i àrees de coneixement i han de ser diverses i representatives de processos de la vida real per proporcionar experiències d ‟ aprenentatge integrades. El concepte de tasca suposa acció, s ‟ ha de fer alguna cosa. Perquè una tasca pugui facilitar l ‟ aprenentatge de les competències bàsiques haurà d ‟ integrar tant les competències que cal adquirir, com els continguts previs necessaris que cal haver assolit, els recursos amb què s ‟ elabora la tasca i el context en què s ‟ han d ‟ aplicar. Si s ‟ ha dit que no hi ha competència sense context, l ‟ objectiu primordial de la tasca serà aconseguir un producte. La definició d ‟ aquest i la seva concreció en una unitat didàctica permetrà introduir a l ‟ aula situacions reals com les que els alumnes troben habitualment al seu entorn. S ‟ hauran de planificar tres tipus de tasques: les inicials, que possibilitaran als alumnes relacionar els coneixements que ja tenen amb els recursos que es presenten i al professorat diagnosticar els coneixements que els alumnes ja tenen sobre els nous objectius; les pedagògiques, que permetra preparar i fixar els continguts, recursos i contextos necessaris per realitzar les tasques, i les finals, perquè els alumnes puguin resoldre satisfactòriament situacions habituals de la seva vida. Exemples de tasques són: preparar una dieta equilibrada o un receptari de cuina, discutir i debatre sobre les necessitats del barri o l ‟ escola, emplenar documents (impresos, instàncies o beques), l ‟ organització d ‟ una reunió un viatge o una excursió, àlbums de fotos sobre la família, fer biografies o entrevistes a personatges coneguts de l ‟ entorn, els mitjans de comunicació, la publicitat, preparar un programa per a la ràdio Les competències bàsiques: una resposta als reptes educatius escolar, construir instruments i objectes amb diferents materials, escriure contes o narracions breus... Finalment, se centrarà l ‟ avaluació en què fan els alumnes, com ho fan, amb quin tipus de continguts, les decisions que prenen, les tasques que desenvolupen i els materials que es produeixen.

** 3.3.2. Aprenentatge per projectes ** El treball per projectes és una metodologia molt coneguda i emprada, malgrat no sempre se segueix la filosofia que hi ha al darrere. És l ‟ ideal per desenvolupar la competència d ‟ aprendre a aprendre, donats els components d ‟ investigació i de construcció del coneixement que implica (els coneguts: què sabem, què volem saber, qui em pot ajudar, quins materials puc consultar o com ho puc explicar). Quan es treballa per projectes, es fa de forma interdisciplinar, amb uns objectius definits, contextualitzats, estructurats seqüencialment, amb continguts significatius encaminats a aconseguir un producte final; es respecten els nivells d ‟ aprenentatge, els recursos són variats i l ‟ alumnat ha de desenvolupar habilitats i destreses diverses com: planificar, prendre decisions, cercar informació i elaborar hipòtesi i es promouen la iniciativa, el pensament crític o el treball en grup. ** 3.3.3. El treball cooperatiu ** L ‟ aprenentatge cooperatiu és un dels pilars més forts de l ‟ escola inclusiva. Les tècniques cooperatives són aquelles que promouen l ‟ aprenentatge com a conseqüència del treball en petits grups heterogenis i amb interdependència dels seus membres. Els grups interactius, la participació de l ‟ alumnat en tasques de planificació, les tutories entre companys o els contractes d ‟ aprenentatge són algunes d ‟ aquestes tècniques. La comunicació és l ‟ eix de tot aprenentatge: escoltant, argumentant, debatent, raonant i interactuant amb els altres, donant responsabilitats és on realment se desenvolupa el coneixement, quan els alumnes són conscients del seu aprenentatge. Segons Diaz-Aguado (1996) l ‟ aprenentatge cooperatiu afavoreix l ‟ aprenentatge de tots els alumnes, incrementa l ‟ acceptació de la diversitat, millora les relacions entre iguals en quantitat i qualitat, possibilita l ‟ entrada a l ‟ aula d ‟ altres professionals (com a reforç, per exemple) i és una eina molt potent en contextos multiculturals. En paraules de Josep Maria Esteve Gibert, coordinador del centre integrat Jacint Verdaguer, de Sant Sadurní d ‟ Anoia: “Els alumnes han de ser els protagonistes, no els mestres o professors. Ells han de resoldre en equip les propostes de treball, els projectes d ‟ investigació. No cal dir que és en aquest apartat en què el treball de socialització pren més força. Els alumnes s ‟ han de posar d ‟ acord, tots han de ser útils al grup, és en el treball cooperatiu on es desenvolupen la major part de les competències bàsiques, el coneixement i la preparació per a la vida. En el treball cooperatiu sorgeixen els dubtes, els conflictes, l ‟ exigència per part de l ‟ igual i és el lloc on s ‟ han de resoldre tots i cada un dels mateixos, amb l ‟ avantatge que tenen al seu costat el mestre o professor que els pot donar un cop de mà, ajudar-los i orientar-los. Però per dur-ho a la pràctica no podem obviar els instruments intel·lectuals que ajuden en aquesta fita, les tecnologies pròpies de la generació dels nostres alumnes. Les TIC ens permeten dur a terme activitats competencials que abans eren de difícil aplicació dins del context educatiu”.

** 3.3.4. L’aprenentatge basat en la resolució de problemes ** La metodologia basada en la resolució de problemes se sustenta en el conflicte cognitiu que suposa enfrontar-se a situacions que estimulen l ‟ aprenentatge; la dialèctica entre pensament i acció dins d ‟ un context a la recerca de solucions a problemes plantejats. Les estratègies que cal desenvolupar per resoldre situacions problemàtiques son: exploració, definició, prioritzacions, organització de la feina, recerca d ‟ informació, compartir coneixements, aplicar nous coneixements, extreure principis, reflexionar o avaluar són les que es vénen defensant per al treball de les competències bàsiques. A més, la solució de problemes reals, contextualitzats, afavoreix la funcionalitat d ‟ aquests aprenentatges, que podran ser aplicats en altres situacions. ** 3.3.5. Altres metodologies globalitzadores ** Projectes basats en la teoria de les intel·ligències múltiples: http://www.inteligenciasmultiples.net/ [] Projectes telemàtics cooperatius/col·laboratius: [] http://www.edu3.cat/Edu3tv/Fitxa?p_id=35840 [] Webquests: http://webquestcat.cat/ http://www.webquest.org/index.php [] Exemples de preguntes i proves: http://www.ccbb-equipo2.blogspot.com


 * POWERPOINT PRÈVIA SOBRE CONCRECIÓ CURRICULAR (JOAN 5 OCTUBRE) (SESSIÓ 5 OCTUBRE) **



Molt bé, ja hi he entrat. Ara em toca llegir. (Neus, 20 set 11)

**ORIENTACIONS PER ELABORAR LA CONCRECIÓ CURRICULAR D'UN CENTRE (JOAN 20 SET):**



**CURRICULUM PRIMÀRIA I INFANTIL (JOAN 20 SET)**